Subs by BugKiller - 2008©
Hrothgar! Hrothgar! Hrothgar! Hrothgar! Hrothgar! Hrothgar!
Jeg vil ha mjød!
Gi meg noe mjød, min dronning!
Takk skal du ha, min vakre dronning.
Hrothgar! Hrothgar! Hrothgar!
Så her er hvordan det fungerer, Aesher.
Etter at du dør, så vil du egentlig ikke være død,-
- så sant du ikke har akseptert ham som den eneste og sanne Gud.
Javel, tilbake! Tilbake!
Så her, min skjønnhet, gi meg ett kyss.
Jeg vil ha ett kyss! Gi meg ett kyss! Jeg vil ha ett kyss!
Vær så snill, hold opp!
Mer!
Mine thaner, mine skjønne thaner!
For ett år siden, Jeg, Hrothgar, deres konge,-
- sverget at vi skulle feire våre seire-
- i en ny sal, mektig og skjønn!
Har jeg ikke holdt min ed? Ja.
I denne sal, skal vi dele bytte av våre erobringer,-
- gullet og skattene.
Og dette skal være ett sted for munterhet, glede, og hor!
Fra nå og til evig tid, så døper jeg denne salen Herot!
Skatt! La oss dele ut noen skatter!
Gi meg noe av det!
Fra mine erobringer!
Unferth!
Til Unferth, til Unferth, min klokeste rådgiver,-
- krenker av jomfruer og den beste og modigste av tappre bråkmakere.
Unferth, hvor i helvete er du, ditt røyskatt-tryne av en drittsekk?
Jeg er her, min konge.
Unferth, kom her, din utakknemlige tøddel!
Hrothgar! Hrothgar! Hrothgar! Hrothgar! Hrothgar! Hrothgar!
Han sto ansikt til ansikt med en demon drake når andre menn ville ha stivnet.
Og da, mine herrer, tok han sverdet sitt og bringte det ned i kne...
Hrothgar! Hrothgar!
Den største av våre konger.
Han ødela draken sine vinger.
Hrothgar! Hrothgar!
Kongeriket falt ned i mørke og skygger regjerte natten.
Uten noe tegn på gryning, kjempet han videre og førte oss tilbake til livet.
Hrothgar! Hrothgar!
Han rokket aldri ved deres tro.
Hrothgar! Hrothgar!
La hvert eneste beger være hevet.
Hrothgar! Hrothgar!
Han tilbydde oss beskyttelse når uhyrer vandret omkring i landet.
Og en etter en, så gikk han løs på dem. De gikk til grunne ved hans hånd.
Mjød!
Du søler det. Hvor er mjøden min? Du søler det.
Du søler det!
Cain, din klossete dust!
Hvordan våger du å søle ut Kongens mjød?
Han blomstret opp som en frelser når alt håp var borte.
Udyret ble gjennomboret og fred gjenopprettet.
Hans minne vil leve for alltid.
Hrothgar! Hrothgar!
La vær eneste kopp være hevet.
Hrothgar! Hrothgar!
Nå og for alltid.
Et sverd! Gi meg et sverd!
Kom! Armer dere!
Hold deg nede, min dame!
- Gi meg et sverd! Et sverd! - Min herre!
Nei!
Kjemp mot meg!
Kjemp mot meg.
Kjemp mot meg, for pokker.
Nay.
Hva var det?
Grendel.
Grendel, hva har du gjort?
Hva har du gjort, Grendel?
Fisk, ulv og bjørn-
- og et får eller to,-
- men ikke mennesker.
Mennesker, Grendel.
De har slaktet så mange av vårt slag.
Var Hrothgar der?
Bra.
Bra gutt.
Og mildt.
Menn, bygg et bål til!
Det er tørr ved bak stallene.
Brenn deretter de døde.
Og forsegle salen! Lukk dørene og vinduene.
Og på Kongens ordre,-
- skal det ikke være noe sang eller moro av noe slag.
Dette stedet stinker av død.
Skaldene synger om Heorot sin skam,-
- så langt sør som det midtre kongerike og så langt nord som islandet.
Jeg vil at alle skal vite, at jeg vil gi halvparten av kongerikets gull,-
- til den som kan fri oss fra Grendel.
Min konge, som redning,-
- ofrer vårt folk geiter og får til Odin og Heimdal.
Med din tillatelse,-
- skal vi også be til den nye romerske gud, Jesus Kristus?
Kanskje han kan heve vår forbannelse.
Nei, Unferth, nei.
Nei, gudene gjør ikke noe for oss som vi ikke kan gjøre for oss selv.
Det vi trenger er en helt.
Hold årene!
Og løft!
Kan du se kysten? Kan du se danskenes lede-ild?
Jeg ser ikke noe annet enn vind og regn!
Ikke noe ild, ikke noe stjerne å navigere etter.
Vi er fortapt! Overlatt til havet!
Havet er min mor!
Hun vil aldri ta meg tilbake til sin mørke skjød.
Min mor var en fiskerkone i Uppland.
Jeg hadde heller håpet på å dø i kamp slik en kriger bør!
Løft!
Mennene er bekymret for at stormen aldri vil ta slutt, Beowulf.
Det er ingen jordisk storm, så mye er sikkert.
Men denne demonens storm vil ikke holde oss ute,-
- dersom vi virkelig ønsker å komme inn!
Hvem vil leve?
Vi vil!
Så dra i årene deres! La oss se dere klarer det!
For Beowulf!
For gull!
For heder!
Løft! Løft!
Hev! Hev!
Beowulf.
Hold rolig!
Nei.
Hvem er du? Ut fra kledningen, er dere krigere.
Snakk! Fortell meg hvorfor jeg ikke skal slakte dere her og nå?
Vi er Geatere.
Jeg er Beowulf, sønn av Ecgtheow.
Vi søker deres prins Hrothgar for vennskap.
De sier dere har et monster her?
De sier at landet deres er forbannet.
Er det, det dem sier?
Barder synger om Hrothgar sin skam-
- fra det frosne nord til kystene av Vinland.
Det er ingen skam, å være forbannet av demoner!
Jeg er Beowulf! Og jeg er her for å drepe monsteret deres.
Jeg trodde det ikke var helter igjen, dumme nok-
- til å komme hit å dø for vårt gull.
Dersom vi dør, så vil det være for heder, ikke for gull.
Min herre?
Det er krigere utenfra. Geatere.
Men de er ikke tiggere,-
- og lederen deres Beowulf er en imponerende...
Beowulf? Ecgtheow sin lille gutt?
Beowulf. Hvor er han? Hvor?
Der er du. Beowulf, velkommen, gutten min.
Velkommen. Ja. Hvordan er det med din far?
Død.
Døde i kamp med sjø-plyndrere for to vintre siden.
Nåvel, han var en modig mann.
Kan jeg spørre om hvorfor du har kommet over havet til oss?
Jeg har kommet for å drepe monsteret deres.
Og for å smake det berømte mjødet deres.
Det har vært mange tapre menn for å smake på min herres mjød,-
- og mange som har sverget om å befri hans sal for vårt mareritt.
Men om morgenen, var det ikke annet igjen av dem-
- enn blod å fjerne fra gulvet,-
- og fra benkene, og veggene.
Jeg har ikke drukket noe, ennå.
Men jeg skal drepe monsteret deres.
Han vil drepe monsteret. Hørte dere det? Grendel skal dø.
- Grendel? - Ja, monsteret heter Grendel.
I såfall så skal jeg drepe Grendelen deres.
Jeg, Beowulf, drepte en stamme av kjemper på Orknøyene,-
- knust skallene av sjøslanger,-
- og dette trollet dere har vil ikke gi dere mere problem.
En helt! En helt! Jeg visste at havet ville bringe oss en helt!
Så du vil gå opp til viddene, til den mørke dammen ved hulen,-
- og drepe monsteret i hiet sitt?
Jeg har 14 modige thaner med meg. Vi har vært på havet lenge.
Det er på høy tid, mektige Hrothgar, å sprette opp ditt gyldne mjød-
- berømt over verden,-
- og ha et gilde i din legendariske mjødsal.
Mjødsalen har blitt forseglet på herren sine ordre.
Leven og moro i salen frembringer djevelen, Grendel.
I såfall, da.
Åpne mjødsalen! La oss drikke!
Vi vil ikke ha noe problemer med de lokale.
Hondshew, kan du ikke late som om du hører etter hva jeg sier.
Det er bare fem dager siden du tok farvel med kona di.
Fem dager? I Odins navn, ikke rart mine lender brenner!
Beowulf, der er du.
Jeg tenkte på far din. En stor mann.
Han jaget Wulfingene,-
- og han drepte en av dem kun med nevene sine.
- Heatholaf. - Det var det, ja. Det stemmer.
Jeg betalte blodgjeld for far din, og han sverget sin ed til meg.
Så jeg reddet skinnet hans, og du er her for å redde vårt, riktig?
Heil den store Beowulf,-
- som er kommet for å redde våre patetiske danske liv, hva?
Og vi er så forbanna takknemlige, mektige Beowulf.
Men kan jeg stille et spørsmål, som en stor beundrer av deg?
Det var en annen Beowulf som jeg har hørt om,-
- som utfordret Brecca den Mektige til en svømmekonkurranse ute på det åpne hav.
Var det du?
Jeg svømte mot Brecca.
Fordi jeg tenkte det måtte være en annen Beowulf,-
- en annen med samme navn.
Fordi, du skjønner, den Beowulf jeg hørte om,-
- svømte mot Brecca og tapte.
Han risikerte livet sitt og Brecca sitt,-
- for å gagne sin egen forfengelighet og stolthet.
En skrytende tosk.
Og han tapte!
Så jeg tenkte det måtte være en annen.
Jeg svømte mot Brecca.
Men seieren var hans, ikke din.
En mektig kriger som ikke engang kan vinne en svømmekonkurranse!
Jeg snakker kun for meg selv her,-
- at ikke bare tviler jeg på at du vil være kapabel for et lite øyeblikk-
- å stå mot Grendel,-
- jeg tviler på at du engang vil ha mage til å være i salen hele natten.
Jeg finner det vanskelig å skulle argumentere med en fyllik.
Men det stemmer, jeg vant ikke konkurransen.
Vi svømte i fem dager, skulder mot skulder.
Jeg sparte på kreftene mine til den siste anstrengelsen,-
- da denne stormen dukket opp-
- og med den kom sjømonstrene.
Igjen og igjen, så angrep monstrene!
Mørke skapninger fra havets dyp.
Jeg hakket og jeg slo mot disse stygge udyrene med mitt sverd,-
- ødslet deres involler i havet.
Beowulf!
Så tok en av dem meg med kjevene sine-
- og dro meg ned på bunnen.
Jeg drepte monsteret med min egen kniv,-
- da jeg støtet den inn i hjertet dens.
Ja, selvfølgelig. Sjømonstrene.
Og du drepte, hva var det? 20?
Ni.
Sist gang var det tre.
Men vil du gjøre meg den ære å fortelle meg ditt navn?
Jeg er Unferth, sønn av Ecglaf.
Unferth, sønn av Ecglaf.
Jeg vet hvem du er.
De sier du drepte begge dine brødre-
- da du bevitnet at dem hadde kjennskap til din mor.
Jeg har en annen sannhet å fortelle deg, Unferth slektedreper.
Om din styrke og hjerte var så sterkt og rasende som dine ord,-
- ville Grendel ikke trengt å drepe og sluke dine folk,-
- uten frykt for hevn.
I kveld vil det være annerledes!
I kveld, vil han finne Geats ventende på ham, ikke en skremt tosk-
- som deg.
Godt gjort!
Det er rette ånden, Beowulf. Det er ånden vi trenger.
Så du vil drepe min Grendel for meg, altså?
Vel, la oss alle drikke i feiring av drepingen som vil komme.
Beowulf. Kom.
Bli med meg. Jeg vil vise deg noe.
Kom.
Der.
Det kongelige drakehorn.
Det er fint.
Er det ikke praktfullt?
Hun er premien av mine skatter.
Jeg gjorde krav på henne etter kampen min mot Fafnir, draken i de nordlige viddene.
Kostet meg nesten livet.
Og det er en myk flekk der, under halsen.
Ser du? Du må gå på med en kniv eller en dolk.
Det er eneste måten du kan drepe en drake på.
Jeg lurer på hvor mange menn som har dødd av elskov til hennes skjønnhet.
Kan du laste dem for det?
Dersom du dreper min Grendel for meg,-
- vil hun bli din for evig og alltid.
Du gjør meg en stor ære.
Det er vi som er beæret.
Er det demonen deres?
Det var en ulv. Du hører ikke når Grendel kommer.
Nei? Vel, du vil høre meg, det lover jeg.
Kom igjen, mitt mektige elskovslem kan føre deg til paradis,-
- til ekstase og tilbake.
Ingen annen mann vil noensinne klare å tilfredsstille deg igjen.
- Beklager. - Kom igjen!
- Jeg sa nei og jeg mente nei. - Hvorfor ikke?
Fordi det er sent og det er mørkt og monsteret kan komme hvert øyeblikk!
Vel, isåfall, hva med en rask smakebit?
Tiden er inne.
Denne gamle mann trenger søvnen sin.
Hvor er min skjønne sengekamerat? Kom, min kjære.
Om et øyeblikk.
Kom, Wealthow, la oss ri litt på putene.
Ikke rør meg!
Det er rette ånden, jenta mi.
Min herre!
Kanskje Hennes Majestet kunne ynde våre ører-
- med en melodi til før vi alle trekker oss tilbake?
Det er det minste jeg kan gjøre.
Beowulf, jeg håper å se deg i morgen tidlig, om Odin vil.
Og sørg for at thanene dine sikrer dørene.
God natt. God natt.
God natt, Beowulf. Se opp for sjømonstre.
Jeg er sikker på at din fantasi yngler av dem.
Det var skjønt.
Du må gå nå, Deres Majestet.
Selvfølgelig. Grendel.
Demonen er mannen min sin skam.
Det er ikke en skam, det er en forbannelse.
Nei, skam.
Min mann har ingen andre. Ingen sønner.
Og han vil ikke få fler, med alt hans snakk.
Hei, Hondshew. Hvordan var hun?
Tja. Ikke min type.
Jeg kjenner din type.
Lord Beowulf, hva gjør du for noe?
Skapningen har ingen sverd, ikke noe arsenal.
Og jeg har ikke noe våpen i stand til å drepe et monster.
Vi skal kjempe som likemenn.
Og skjebnen-
- skal avgjøre.
Bra. Bind det sammen med mere kjetting.
Nok frikassering!
Du er gal, du vet det?
Ja.
Er det noe som plager deg, min godeste Wiglaf?
Jeg liker ikke dette, min herre.
Mennene er uforberedt.
De er urolige.
For mange sluskete kvinner her!
Avhold før en kamp er avgjørende!
En kriger sine tanker må være klare, min herre.
God natt, Wiglaf.
Og mens du sover, hva er det meningen vi skal gjøre?
Syng! Høyt!
Vel, dere hørte ham. Han vil vi skal synge. Så syng!
Olaf, syng!
GrendeI. Han banker på.
Det må være min søte plomme, Yrsa.
Hun er klar for meg til å smake sin saftige frukt.
Min herre.
Tålmodighet, tålmodighet, min kjære.
Nei! Hondshew! Nei!
For svarte! Det er det gærne monsteret!
Jeg sverger, drittsekken har ikke pikk!
- Ingen pikk. - Stemmer.
- Demonen krymper! - Den krymper! Den krymper!
Demon!
Dine dager med blodsutgytelser er over, demon!
Det snakker. Det snakker!
Jeg er oppspretter, river, skjærer, utgraver.
Jeg er tennene i mørket, en rovfugls klo i natten.
Jeg består av styrke og begjær og kraft!
Jeg er Beowulf!
Grendel sin arm!
Du har greid det!
Han har greid det!
Han har revet lemmene av udyret! Beowulf har drept ham!
- Heil, Beowulf! - Heil, Beowulf!
Min herre, Beowulf har drept demonen!
Pris Odin.
- La skaldene få høre det. Få ut budskapet! - Ja, min herre.
Morgendagen vil bli en praktfull dag av jubel.
Vårt mareritt er over.
Kom og legg deg, min søte.
Mitt kongerike trenger en arving!
Jeg trenger en sønn! Det er på tide du gjør din plikt.
Hvordan kan jeg noensinne ligge med deg, når jeg vet at du lå med henne?
Det skulle jeg aldri fortalt deg.
Min stakkars sønn.
Sov nå, min sønn.
Hvem drepte deg, min sønn?
Han skal få svi, min kjære.
Beowulf.
De var fremragende krigere.
De gikk en stygg død imøte.
De ble drept av en stygg skapning fra det dypeste av helvete.
Skaldene vil synge om deres storhet for evig.
Kom, la oss skåle for deres minner.
Jeg vil du skal være den første til å heve koppen.
Jeg er ikke i humør til å feste.
Jeg drar ned til fortøyningen, og gjør klar båten.
Vi drar i morgen, ved tidevann, eller hva?
Jada.
Mine thaner, mine venner, brødre,-
- dette stedet har for meg vært en sal av sørgmodighet.
Og for alle av oss,-
- har det vært et sted av elendighet, blodsutgytelse, og død.
Men idag, har monsterets styre tatt slutt.
De sier han rev monsteret sitt lem av, kun med hendene sine.
Jeg lurer på om Beowulf sin styrke kun er i armene hans, eller om de også er i bena,-
- alle tre?
Vel, etter festen i kveld, er jeg sikker på du kan finne det ut, Gitte.
Meg? Det er ikke meg han vil ha, min dronning.
Kom hit med det!
Wealthow, min elskede,-
- kan du ikke gjøre oss den ære?
For deg, min herre.
Takk skal du ha, mektige konge.
Og til dere alle,-
- jeg skulle ønske dere hadde vært der sist natt og sett meg drepe monsteret.
Jeg sov da den kom.
Han rev opp dørene kun med hendene sine.
Han raget 20 fot høyt, med styrke tilsvarende 10 menn.
Jeg så på ham og sa, "Jeg er Beowulf!"
Modige thane.
Min dronning.
Jeg elsker deg.
Jeg vil ha deg, min konge.
Bare deg.
Min helt, min elskling.
Jeg forstår ikke.
Hvor er mannen din?
Død.
Død?
Dette er en drøm.
Dette er ikke virkelighet. Du er bare en drøm.
Jeg, elskling? En drøm?
Gi meg et barn. Ta meg og gi meg en sønn!
I Odins navn!
Er ikke Grendel død?
Har hans arm vokst ut igjen?
Det er ikke Grendel.
Ikke Grendel? Så hvem da?
Hans mor.
Det er Grendel du drepte.
Jeg håpte hans mor hadde forlatt landet for lenge, lenge siden.
Hvor mange monstre må jeg drepe?
Grendel sin mor? Far? Grendel sin onkel?
Må jeg hakke ned en hel stamtavle av demoner?
Hun er den siste av dem.
Med henne borte,-
- vil demonskikkelsene gli ned igjen i mørket hvorfra de kom fra.
Hvor det hører hjemme.
Og moren sin make? Hvor er far til Grendel?
Far til Grendel kan ikke gjøre noe mot menneske.
Beowulf,-
- jeg gjorde feil i å tvile på deg tidligere,-
- og det skal jeg ikke gjøre mere.
Ditt blod består av mot. Jeg ber deg om tilgivelse.
Innvilget.
Cain! Cain!
Ta sverdet mitt. Det tilhørte min fars far.
Det kalles "Hrunting."
Det sverdet kan ikke måle seg med djevelsk magi.
Jeg er lei for at jeg noensinne tvilte på deg.
Nei, jeg beklager jeg nevnte at du drepte brødrene dine.
Det var hastige ord.
Unferth, det er ikke sikkert jeg kommer tilbake.
Ditt nedarvete sverd kan gå tapt med meg.
Så lenge det er hos deg, vil det aldri gå tapt.
Og du, mektige Wiglaf,-
- er du fortsatt med meg?
Helt til slutten.
Sjekk.
Hun er sannsynligvis en vanndemon.
Du vil ikke møte henne i hennes element.
Jeg vet.
Vil du jeg skal bli med deg inn?
Godt.
Jeg blir her.